Tidigare:
Gerhardt vill dra nytta av ökningen av högerextrema hatbrott i Europa.
Vi är Perspektiv för Tyskland.
-Tyskland! -Vakna upp!
Hon vill påverka valresultatet med hjälp av våld.
-Vi vill kameraövervaka hennes hem. -Esther Krug har bett oss om hjälp.
Vi har en ivrig gröngöling och en erfaren agent med mycket att ge.
Vi har ett problem, April. Ta dig ut därifrån nu.
Det är Josef Emmerich, Gerhardts politiska rådgivare.
Vad gör en amerikansk kvinna utanför Gerhardts hus två veckor innan valet?
Låt mig bjuda på kaffe någon gång. Om ni skulle ändra er.
-Du ser ut att behöva en drink. -Är det en inbjudan?
Brukar vår nya chef ta sig ett glas med sin vicechef?
-Gratulerar till ambassadörsposten. -Skål.
Det pratas om att vi ska ha en egen underrättelseverksamhet.
Det passar en gammal räv som du. Svara inte nu, fundera på det.
Vad i helvete gör du här?
Du skapade vapensmugglaren Andrew Chevalier. Väck honom.
De bakom mig dödar oss om du inte spelar med.
-Ursäkta att vi stör, herr...? -Chevalier.
Vi tror att han planerar en attack för att påverka valet.
Allt vi behöver är att han gör en beställning.
Har ni fått något arbete gjort? Kan vi hjälpa dem med beställningen?
-De har allt i Berlin till den 21:a. -Det är om tio dagar.
BERLIN STATION
Det var en annorlunda raggningsreplik du använde.
-Har du inte hört den förr? -Nej.
Jag tyckte att det var lika bra att gå rakt på sak.
Sannerligen. Du dök upp utanför mitt hem helt utan förvarning.
-Jag menade inte att skrämma dig. -Jag är inte så lättskrämd.
-Hej. -Jag har ont om tid.
Och jag litar inte på IR-länkarna, så var kort och koncis.
-Jag är i Spanien. -Vad fan gör du där?
Det är en lång historia. Otto har gjort en beställning.
Han vill ha 120 kilo Semtex.
Daniel kontaktade mig nyss. Det är både bra och dåliga nyheter.
Det är inget frieri, men väl ett förslag.
Öppna den.
Buggen du planterade i fru Gerhardts hus.
-Det har jag inte gjort. -CIA vill säkert ha tillbaka den.
Emmerich vet att jag är CIA-agent.
Är vi andra också avslöjade? Vet PFD att vi har dem under bevakning?
Emmerich har gjort sin läxa. Han har resurser.
Hur vet vi att PFD inte använder honom för att spionera på oss?
Vi testar och ser om han erbjuder oss sina tjänster som agent.
Vad för typ av förslag?
Gerhardt har många hemligheter. På det här sättet avslöjar vi dem inte.
-"Vi"? -Jag trodde att jag hade kört fast.
Sedan kom du in i bilden och då fick jag en ny chans.
En chans att göra vadå?
Rensa mitt parti från obehagliga element.
Andra element än Katerina Gerhardt?
Ja, Otto Ganz.
Om ert mål är att stoppa dem, så arbetar vi mot samma mål.
Vi försöker knyta Gerhardt till Ganz, eller hur?
Josef har mer eller mindre bekräftat det.
Och sedan ringde Daniel in Ganz beställning från Spanien i morse.
-Är inte tajmingen misstänkt? -Det beror på hur man ser det.
Jag ser det som en bekräftelse.
-Varför skulle jag lita på dig? -Jag kan fråga dig detsamma.
Din organisation är inte direkt känd för sin pålitlighet.
Men jag tror att vi kan bli ett bra team tillsammans.
Eller så försöker du lura mig.
Varför skulle jag i så fall bjuda in dig till partihögkvarteret i kväll?
Kommer du?
Jag sätter upp dig på gästlistan. Du bestämmer.
Det har varit ett nöje.
Vi måste fatta ett beslut innan dagens slut.
-Följer jag med honom, eller inte? -Blåser han dig, så är vi körda.
Ja, men om han hjälper oss att blåsa Gerhardt och Ganz, så är de körda.
-Klä upp dig och gå. -Jag håller inte med.
Kom in hit ett ögonblick. - Robert, var snäll och lämna oss.
-Absolut. - Hej. -Hej.
Fyll i det här åt mig. Precis allt du hittar om Josef Emmerich.
-Tack, April. -Tack.
-Emmerich verkar ha ögon för dig. -Jag tror det, ja.
Då står vi för allt du kan tänkas behöva i kväll.
Det är första gången CIA står för fiolerna.
Vi vet dock båda var CIA står när det gäller honungsfällor.
Ja, innan- och utantill.
Du har läst min akt och vet att jag har erfarenhet, policyn till trots.
-Ska du försöka bräcka mig nu? -Nej, jag litar på ditt omdöme.
Tack. Jag uppskattar det.
-Jag tar hand om det själv. -Som du vill.
Det är nog ingen dum idé att skicka med April som stöd.
-Nej. Informerar du henne? -Visst.
Lider du av lappsjuka eller är du här för att du övervägt mitt erbjudande?
Det har jag gjort, men jag förstår inte vad det skulle innebära.
-Ska vi tala klarspråk? -Det var det jag hoppades på.
PFD har en tillställning i kväll.
Ett jippo för att samla trupperna inför valslutspurten.
Stödet från övriga Europa är starkt.
Italienska Lega Nord, franska Front National och Dansk Folkeparti.
-Det låter hysteriskt roligt. -Mina herrar, varsågoda.
Jag vill att du går dit.
-Jag? Med dig? -Nej, jag är upptagen på annat håll.
Dessutom, om jag visar mig där så nära valet-
-kan jag framstå som partisk.
Är du bekant med Nick Fisher? Stabschef på Oslokontoret.
Bara till namnet.
Jag har fått höra att han kommer att närvara.
Men han har inte informerat Berlinkontoret, vilket är kutym.
-Det är BB Yates område. -Nej, Steven.
-Jag tänker göra det till ditt. -Varför det?
Jag har mina skäl att inte lita på dina tidigare lagspelare numera.
-Vad för skäl? -Magkänsla.
Att du ogillar Robert Kirsch gör inte att du kan ta över rodret.
Så vitt jag vet är det ambassadören som sitter på makten i slutändan.
Om Fisher tänker hitta på något på mina domäner, vill jag veta vad.
Okej.
Det är snart val i Norge. Han kanske är här för att ta tempen.
Det är bara lösa teorier tills vi har fått klarhet i det.
Jag ska hålla ögonen på Fisher. Är det allt?
Det är inte så enkelt. Det sägs att han är lite av en galning.
BB, Esther. Vad nu? Vad är det som är så brådskande?
Min källa flög nyss till Spanien med Otto Ganz för att beställa Semtex.
-Daniel är där i samma ärende. -Bra, då är vi på rätt spår.
-Vem är Andrew Chevalier? -Hur sa?
Den påstådda vapenhandlaren.
-Ingen aning. - Robert? -Jag vet inte.
Om vi ska samarbeta måste jag vara insatt i alla detaljer.
-Daniel hann inte kontakta oss. -Skulle det lugna mig?
Det borde lugna dig att du tack vare oss är närmare-
-att stoppa Otto Ganz än för två veckor sedan. Välbekomme.
Vi får hoppas att du har rätt.
-Herrejävlar. -Vad är det? Känner du Chevalier?
Det är Hector DeJeans alias.
Jag trodde att han drog sig tillbaka efter det som hände i Saudi.
Det är vad jag har läst i hans akt, men...
Så länge vi lyckas, spelar det någon roll att det är DeJean?
Ja, faktiskt. Du vet inte allt om Hector.
-Bara glöm det, okej? -Ursäkta? Skulle jag glömma det?
-Menar du allvar? -Lyssna på mig nu.
Vi gör inte precis vad som helst för att nå våra mål här.
Jag personligen drar gärna gränsen mellan fulspel och vårdslöshet.
Hur vi arbetar avgör jag, inte du.
Kom igen nu, BB.
Helvete.
Du säger Emmerich, jag säger en gåta.
Han har gått från författare till politiker.
Före detta liberal, numera superkonservativ.
Han går i kyrkan, men skrev sin avhandling om Nietzsche. Märkligt.
Jag har sett märkligare ting. Något annat?
Det har ryktats att det bakom hans politik står en homosexuell man-
-gömd i en högervriden garderob.
-Därav det sena äktenskapet. -Utan barn.
Gräv vidare. Jag behöver det i kväll.
Du ska följa med mig till efterfesten på PFD:s partihögkvarter.
-Sedan när? -Sedan jag bad BB om det.
Jag var osäker på var jag stod efter vårt förra uppdrag.
Är du ute efter komplimanger får du leta på annat håll, April.
-Men jag såg något hos dig. -Vad?
Potential, och en tendens att avvika från planen.
Jag måste veta att du kan hålla dig till planen.
-Ja. -Tack.
Kan jag hjälpa er att hitta något?
Jag är ute efter något till en kvällstillställning.
Cocktail. Klassisk stil.
För affärer eller nöje?
Jag har en idé.
Här. Det är en av mina favoriter.
Är det en speciell begivenhet?
Jag ska nog ha något mer affärsmässigt.
Givetvis.
-Hur ser det ut? -Bra.
Den här finns alltid kvar. Ni skulle bara kunna prova den.
Jag tar den här. Tack.
Invandrare vill inte lära sig vårt språk.
-Ni vill resa murar igen. -Nej.
Vi måste definiera gränserna klart och tydligt inför framtiden-
-annars har vi snart alla blod på våra händer.
Jag vill inte bära ansvaret för nästa attack på de våra. Vill ni?
Jag lämnar nog inte festen, men för säkerhets skull.
Såg du ritningen över partihögkvarteret som jag skickade?
-Ja, sparat och memorerat. -Jäklar. Fotografiskt minne?
Nej, bara gamla vanor sedan innan smarttelefonerna kom.
-Du ser strålande ut. -Tack. Önska mig lycka till.
Jag är utanför.
Ner med nazipropagandan! Ner med nazipropagandan!
-Hej. Valerie Edwards. -Tack. Vi måste titta i er väska.
Ner med nazipropagandan! Ner med nazipropagandan!
Tack.
Du kom. Det glädjer mig.
-Här är mycket folk. -Hon var grym under debatten.
-Skål. -Skål.
Oroa dig inte, du är i trygga händer.
Josef. Jag har letat efter dig. Jaha? Vad tyckte du?
-Jag sa precis att du var storslagen. -Tack ska du ha.
Hoppas att Berlins tidningar skriver det på förstasidorna i morgon.
-Helt säkert. -Bra.
Låt mig presentera Valerie Edwards.
Från amerikanska ambassaden. Det är ett nöje.
-Ja. Josef har berättat om er. -Bara gott, hoppas jag.
En vän till Vita huset är en vän till oss.
Har du några minuter? Det är någon jag vill presentera dig för.
-Ursäkta att jag stjäl honom. -Ingen fara.
Jag är strax tillbaka.
Nick Fisher? Steven Frost, tidigare stabschef i Berlin.
Frost, ja. Du blev väl tvingad att lämna din post?
Oavsett tänker jag stå kvar tills du skakar min hand.
Jag trodde att de hade jagat ut dig ur Berlin efter den soppan.
Tja, min oskuld bevisades till slut.
Dessutom tror jag att den här stan har varit med om värre.
-Hur är det i Oslo, då? -Hur sa?
Jag menar inte rent officiellt. Hur är vädret?
Just nu känns det...ganska molntyngt.
-Får jag bjuda på en gratisdrink? -Det är bra, tack.
-Hallå där, främling. -Hej, Steven.
Vad gör en vänsteranhängare i ett högervridet kyffe som det här?
Du vet, jag är på fiskeexpedition. Själv?
Jag är aningen mer konservativ, det vet du.
-Säg inte att du hjälper partiet. -Försöker du ställa till med skada?
-Du vet att jag inte kan tala om det. -Ja, det gör jag.
Jag har blivit påmind om det ofta på sistone.
Jo, du...
Jag fick aldrig möjlighet att be om ursäkt.
För Claire, för insatsen på gallerian, allt.
Vi har nog alla mycket att be om ursäkt för.
Hector? Ja.
Får jag säga en sak?
Jag vet inte varför BB Yates har skickat hit dig-
-men jag tror inte att hon har stöd hemifrån, så var försiktig.
Du har nog att tänka på med den nya ambassadören.
Tack.
-Hälsa Kelly så gott från mig. -Absolut.
Efter dagens debatt har jag pratat tillräckligt för i kväll.
Jag vill lämna över ordet till min enastående kompanjon-
-och chefsstrateg, Josef Emmerich. Ge honom en varm applåd.
Tack för allt ert stöd.
Tusen tack, Katerina. - Tusen tack till er.
Tack för att ni är här och visar ert stöd för Perspektiv för Tyskland.
Vi är ett land med en storslagen historia.
Delar av den bör lämnas åt det förgångna.
Andra bör bevaras för framtiden.
Vad gäller vår nutid...
Vad gäller vår nutid verkar vi alla vara överens.
Tyskland år 2017 är en mardröm.
Hallå?
-Herregud... -Vad gör du?
-Vad ser det ut som? -Vi gör på mitt sätt, inte ditt.
Kunde du inte ha fortsatt med ditt lilla tal lite längre?
"Mitt lilla tal"? Förolämpar du mig nu också?
Jag ville förhindra att du gjorde något dumt.
-Jag borde inte ha kommit hit. -Vi måste vara försiktiga.
Varför bjöd du hit mig i kväll?
Man undrar ju hur...
-Jaså, vi har sällskap? -Ja.
Jag gör er strax sällskap igen. - Vad är det här?
Josef var vänlig nog att visa runt mig innan jag ska gå.
-Han vill alltid göra alla nöjda. -Vad kan jag säga?
Får jag be er om en stor tjänst? Ställer ni upp på ett foto med mig?
Jag skulle så gärna vilja skicka det till våra vänner i D.C.
-Ja. Går det bra? -Självfallet.
Tack ska ni ha.
Då så... Visa era vackra leenden.
Ett, två, tre.
Jättefint.
Det var nära ögat. Alldeles för nära.
Märkligt att ni dök upp efter varandra.
Va? Tror du att jag ledde henne till dig?
Jag vet inte vad jag ska tro, Josef.
Men jag skulle uppskatta om du raderade fotografiet på en gång.
Jag ber dig.
Var det allt? Är vi färdiga med varandra?
-Om jag inte kan lita på dig, så ja. -Helt otroligt.
Jag har räddat ditt skinn två gånger och ändå är jag opålitlig?
Vi kanske borde tala ut över en sängfösare?
-Du kan inte charma mig, Josef. -Och inte skrämma dig heller.
-Vilken känsla kan jag väcka hos dig? -Okej.
Varför tar det så lång tid för rika att kissa? Kön var jättelång.
-Klockan tio. -Åh, nej.
-BB. - Kirsch. -Ambassadören.
-Jag väntade mig inte er båda. -Vi ville veta vad vi hade missat.
Ingenting går upp mot det usla cateringkäket på en ambassadsfest.
-Vad ska det föreställa? Sarkasm? -Robert har varit i Berlin ett tag.
Han är mer van vid sådana här tillställningar än vi andra.
Då kanske det är dags för ett miljöombyte.
Hur stor andel av rösterna får Gerhardt, tror du? 15 procent? 20?
-Nio, enligt valundersökningarna. -Då får vi stoppa pressarna.
När hade de rätt om något senast bortsett från hur opålitliga de är?
Gerhardt kan vara det bästa som hänt Tyskland på årtionden.
Har ambassadören ett visst årtionde i åtanke?
Sluta. Det är precis sådant som kvarhåller landet i det förgångna.
Ursäkta oss, men vi har ett gruppmöte klockan åtta.
Vi vill gärna visa oss från vår bästa sida.
-Till nästa gång. -Adjö.
-Jag ville ha en drink till. -Bra. Jag vet en bar vi kan gå till.
Jag klarar inte av översittare-
-och Hanes stal precis våra lunchpengar.
Vi måste verka göra som han vill annars kan han skicka hem oss.
Och jag som började tro att det här kunde vara början på en fin vänskap.
-Citerade du "Casablanca"? -"Vi har alltid Berlin."
-Var har du den? -Vadå?
Sändaren som visar var du är om du skulle vara i trubbel.
-Så du medger att du innebär trubbel? -Kanske.
Men inte den typen av trubbel som du behöver oroa dig för.
Jag vill inte behöva känna mig förföljd när vi ska ta en drink.
Allt som du gör till min angelägenhet är deras angelägenhet.
Allt? Just det. Förlåt, du låter dig ju inte charmas.
Det finns åtminstone utrymme till en lastbil mellan oss.
Där fick jag dig. Jag noterar: "Hon uppskattar ett bra skämt."
Jag noterar: "Han överskattar sin humor."
Valerie, jag ber dig.
Stäng av sändaren.
Då vet vi att vi kan lita på varandra.
Helvete!
Jag skulle göra det för dig, Tim.
Märkligt hur enkelriktat det är. All skit som ni kastar på NSA.
En federal agent är borta. Är det läge för det nu?
-Var såg du henne senast? -Längs floden.
-Jag skickar adressen. -Glöm det, jag har din position.
-Nära nog. -Det gick fort.
Men det har redan gått fem minuter. Kanske tio.
-Vi hittar henne. -Lovar du det?
Ge mig hennes mobilnummer.
Jaha, fröken Yates.
Hur trivs du i det livliga Berlin efter en månad här?
Helt ärligt så har jag inte sett så mycket av stan än.
Om du skulle behöva någon som visar dig runt...
-Jag kanske hör av mig. -Jag kanske skulle gilla det.
-Sugen på min levertransplantation? -Åh, herregud.
Bara om du smakar på min hypervolemi.
Är du klar? Tre, två, ett...
Förr behövde man ett lösenord för att komma in här.
-Det var "vår hemlighet". -Unser Geheimnis.
-Talar du tyska? -Ein bisschen.
Vems hemlighet är det i kväll, Josef? Din och min? Eller din och Katerinas?
Tror du fortfarande att det är en fälla?
Det vore dumt av mig att inte undra.
Speciellt med tanke på era gemensamma affärer.
-Har jag en affär med henne nu? -Har du det?
Nej.
Jag försöker bara avslöja den sanna Josef Emmerich och hans motiv.
Du bjöd in mig till kvällens tillställning.
Du ville att jag skulle se något, men inte att jag skulle göra något.
Du presenterade mig för Katerina och var nära att avslöja mig för henne.
Du säger att du vill att jag ska fälla henne, men ändå...
Jag vet inte, du verkar dyrka marken hon går på.
Så min fråga är...
Vad vill du egentligen, Josef?
Jag gillar när du säger mitt namn. Jag vill ha mer av den varan.
Ursäkta mig ett ögonblick. Jag ska besöka damernas.
Vad är det här, April? En brandövning?
-Vad hände med sändaren? -Jag behövde vinna hans tillit.
Hur skulle jag kunna veta det?
Du har rätt. Jag borde ha sagt det.
Jag har gått gata upp och gata ner. Jag trodde att jag hade klantat mig.
Du gjorde precis rätt, April. Du skenade bara iväg lite.
-Vill du att jag ska stanna? -Nej, jag tar hand om det här.
-Ha en trevlig kväll. -Tack.
Din inbjudan till PFD-högkvarteret i kväll...
-Ja, vad är det med den? -Gäller den fortfarande?
Då är vi färdiga.
Säg inte så.
Jag trodde att det här kanske bara var början.
-Josef. -Ja, Valerie?
-Låt bli. -Det är redan gjort.
Nu är det din tur.
Nej, nej, nej, nej, nej.
Vad är det här, gamle man? Varför förföljer du mig?
Är det så här du gör när någon erbjuder dig en drink?
Ta inte med en kniv till en eldstrid. Det vore korkat.
Är det så CIA för sig i det vilda Oslo?
Var glad att jag inte är här för att döda dig.
Det är jag.
Men vad gör du här? I Berlin, alltså.
På vilket sätt rör det dig?
Ärligt talat? Jag saknar spelet.
Jag vet att det är patetiskt. Oerhört patetiskt.
De tvingade bort mig-
-men konsultlivet är lika sterilt som den tillhörande lägenheten.
I kväll... I kväll fick jag ett smakprov på mitt gamla liv.
Jag pratade med en före detta kollega före tillställningen.
Han sa inte att du skulle vara där.
Jag såg dig och visste att du officiellt inte var här.
De gamla takterna sitter i, så...
Hanes bjöd mig, så hälsa din kollega att inte bli till sig i trosorna.
Eller suspensoaren.
Hanes bjöd in dig i kväll? Det är därför du är här?
Han vill veta vad vi har att vänta oss i norska valet-
-efter PFD:s framgångar här.
Jag hittar ut själv.
BB?
Fiskarna... Fiskarna äter upp mig.
Ja, ja, ja...
Vart tog du vägen?
-Steven. -Får jag komma in?
-Är du ensam? -Nej. Ja. Nej. Jag vet inte.
Säger namnet Nick Fisher dig något? Han är stabschef i Oslo.
-Gör det det? -Nej. Hur så?
Jag sprang på honom i går. Han är skitskum.
Min nyfikenhet tog överhanden och jag försökte förfölja honom.
Han skakade av sig mig hur lätt som helst.
Det var förödmjukande. Förödmjukande.
Nu tror jag att jag drömmer om killen.
Jag tror det. Jag vet inte vad det annars skulle betyda.
Mina tår blev smaskade på i ett fiskspa. Fisk, fish, Fisher.
Och min dubbelgångare... Han bevakar mig.
Förlåt, men jag hänger inte med alls, Steven.
Vad är det med dig? Vad är det här? Vad hände i går?
Det är en jäkla röra, det är vad det är.
-Vem är hon? -Lovar du att inte skratta?
-Ja. -Ja, jo...
Jag satte liksom på chefen i går.
Vadå? Har du ingenting att säga?
Jag är bara lite sårad över att du inte försökte dig på något med mig.
Det är inte kul. Inte det minsta. Det är en jävla röra.
Noah är på väg hit.
Vad gör du? Det där... Det är en Château le Puy.
-En vadå? -Château le Puy och hon är...
Klockan är nio på morgonen, Steven.
Då är det hög tid för en återställare.
Det är en väldigt dyr flaska vin.
Okej, det är gott.
-God morgon. -God morgon.
-Vad gör du på kontoret en lördag? -Här finns huvudvärkstabletter.
Om man har sprängande huvudvärk som jag. Själv?
Valerie är på väg hit. Hon har kommit åt Gerhardts filer.
Jo, du...
Det är något jag borde berätta.
Det låter som om du har herpes. Jag hoppas att du inte har det.
Nej. Jag har en son, Noah, och han kommer till Berlin i dag.
-Det låter kul. -Han ska läsa höstterminen här.
-Behöver du lite ledigt nästa vecka? -Va? Nej, jag tänkte bara att om...
Om gårdagen varit början på en affär, kunde det ha varit en komplikation.
-Jag menar, det... -Vi gick hem tillsammans på fyllan.
Vi ska inte direkt flytta ihop.
Menar du att det inte hade hänt om vi inte hade varit fulla?
Vi är båda singlar och medelålders. Du har ditt liv, jag har mitt.
Om vi vill lätta på trycket tillsammans igen någon gång-
-så löser vi logistiken då.
Bra. Precis vad jag tänkte.
Det var det jag försökte säga.
Okej.
Jag som trodde att jag var färdig med den här stan.
Den är tydligen inte färdig med dig. Välkommen tillbaka.
Där är han. Tillbaka i ett stycke.
Vad i helvete handlade gårdagen om?
Någon fick jobbet gjort.
"Ta reda på vad Nick Fisher gör i Berlin." Jag tog reda på det.
-Du bjöd hit honom. -Gratulerar.
-Hur fick du honom att snacka? -Bry dig inte om det.
-Som att lära sig cykla på nytt? -Snarare som att få en paj i nyllet.
Det var aldrig tanken, Steven.
-Har du något mer att berätta? -Som vadå?
-Något som jag vill veta, kanske. -Ingenting jag kommer på.
Inte ens att Valerie Edwards var där?
Skickade du dit mig trots att du visste det?
Hennes namn sattes upp på gästlistan i sista sekund.
Det får mig att tro att BB och Kirsch hemlighåller något för mig.
Magkänsla, som sagt.
Så du testade bara om jag skulle gola på min gamla arbetsplats?
Din lojalitet kan inte vara min svaghet, Steven.
Jag gav över fyrtio år av mitt liv till mitt land.
Som tack fick jag i det närmaste en dödsdom.
Att jag ens överväger att tjäna mitt land igen, det är lojalitet.
Det är lojalitet, ta mig fan.
Vad...? Är du ute efter en privatdetektiv?
Det kan du leta upp en i telefonkatalogen.
Där har vi den Steven Frost jag vill ha.
Jag ville veta att han fanns bakom de skräddarsydda kostymerna.
-Kaffe? -Herregud. Ja, det blir bra.
-Kul att vara hos farsan i Berlin? -Ja.
Fan också. Det är ingenting, bara jobbet.
Jaha, tråkiga jobbgrejer som av någon anledning alltid är så viktiga.
Okej, grabben, är du redo att se ditt nya hem? Då går vi.
-Står ambassaden för allt det här? -Inte illa, va?
Det gottgör den mediokra lönen en statsanställd får.
-Vad jobbar du med nu igen? -Regionala affärer.
-Lokalt skitsnack? -Vad menar du med det?
Ska du inte kolla din telefon?
-Inte om jag inte vill. -Men om du måste.
-Sov du på planet? -Nej.
Du vilar lite medan jag går ut en liten stund.
-Sedan går vi och käkar brunch. -Säger du det så, pappa.
-Noah... -Det är alltid samma gamla visa.
Noah?
-Valerie. -April.
Jag hade tänkt vänta tills på måndag, men jag ville tacka dig.
-För att du plockade in mig. -Ingen orsak.
Du gjorde mig en stor tjänst. Jag vet att jag ibland pratar för mycket.
Jag babblar på när jag borde vara tyst och lyssna.
Vi ses på måndag.
Hej, Valerie. Kom in.
Jag tänkte att du ville se det här snarare än höra om det på telefon.
Bra. Vi är på rätt spår.
Du verkar inte se det som jag. Det är till stor del din förtjänst.
Jag har lärt mig att aldrig ta ut något i förskott.
Du har gett oss tillgång till PFD:s konton.
Vi anordnar vapenaffären med Daniel enligt Otto Ganz beställning.
Vi bevakar kontoaktiviteten under pågående operation.
Har vi rätt, avslöjar vi Gerhardts inblandning i ett terrorattentat.
Och resten var nästan historia.
Ett konto har vi inte lyckats dekryptera, så vi är inte i mål.
-Hur var Josef? -Bra.
Bra. Håll liv i er relation.
-Absolut. -Tack. Jag uppskattar det.
Daniel?
-Hej, Robert. -Vad fan gör du här?
Hjälper dig. Vet du inte det?
-Jag behöver inte din hjälp. -Jag håller inte med.
Jag är skälet till att operationen blir av.
Håll dig långt borta från mig, Thomas Shaw.
Annars får du ruttna på kåken resten av ditt liv.
Jag kan säga detsamma, chefen.
Om jag avslöjar din lilla operation, så är du körd.
Om du inte vill avsluta karriären som kontorsnisse i Langley.
Dessutom...så är Shaw död och begraven.
Jag heter Andrew Chevalier nu.
-Tycker du att det här är roligt? -Nej, det här är allvarliga saker.
Mina villkor: Jag fortsätter som Chevalier, som en god fotsoldat.
När jag är färdig, så lyfter du alla mina restriktioner.
Reseförbuden, de frusna kontona, den svarta fläcken i mitt CV.
Varför skulle jag gå med på det?
För att Otto Ganz räknar med mig, vilket betyder att du också gör det.
Jag har saknat dig. Det har jag.
-Ni är tillbaka igen. -Jag kunde inte hålla mig borta.
-Hur passade dressen er? -Bra, men...
-Ni vill ha något bättre än "bra". -Om jag skulle behöva det.
Ni visade mig något i går.
Ja, det minns jag. Följ med mig.
Det var väl den här, inte sant?
Ja, där har vi den.
Text: Anna-Karin Strobel Lando www.sdimedia.com